Først på www.NXTGN.org
Brudekiste i fyrretræ med udskæringer -
- og håndsmedede hængsler, formet som tulipan knopper.
Skænk i valnøddetræ. 16. århundrede.
Franske dekorationer af grifstatuer med ornamenter.
Begrædelig udgave fra det 19. århundrede.
Et par egetræskabinetter i flamsk stil.
Øverste sektion med to døre -
- med udhuggede menneskelignende figurer og karyatider.
Er der noget galt, hr. Oldman?
Er det noget betydningsfuldt?
Hvis jeg fik den overrakt som gave -
- ville jeg med glæde tage imod den.
Det objekt husker jeg ikke.
Det ligner måske værdiløst gammelt træ, -
- men for århundreder siden, under laget af mug, -
- må der have været et maleri.
Danske tekster: ROYAL
- Godaften, hr. Oldman. Går det godt? - Udmærket.
Ledelse og personale hos Styrorex ønsker Dem hjerteligt tillykke, hr. Oldman.
Tillykke med fødselsdagen, hr. Oldman.
I år har vores kokke ønsket at dedikere Dem -
- en gammel renæssance dessert -
- lavet med choux creme og bittermandler.
Velbekomme.
Faldt det ikke i Deres smag, hr. Oldman?
Tværtimod, men det er først min fødselsdag i morgen.
Klokken er nu 22.35, og jeg er meget overtroisk.
Foregiv, at jeg accepterede.
I overmorgen da.
Det Vatikanske Museums direktør så gerne, at De ringer tilbage.
Relikvieskrinet tilskrevet Cellini, går jeg ud fra.
Uanset hvad, så er rapporten klar.
Hvad gør jeg med bjerget af gaver?
Send dem hjem til mit hus, på nær mobiltelefonen.
Kun en enkelt i år.
Godt. Folk har forstået, at jeg hader de tingester.
Med mindre De har ændret en livslang vane, så må De selv tage den.
Det er det første opkald på Deres fødselsdag.
Tradition.
Goddag.
Tro mig, jeg har intet ønske om at spilde Deres tid.
- Hvem taler? - Det er mig igen, Claire Ibbetson.
Vær sød ikke at lægge røret på igen.
De er hr. Oldmans sekretær, ikke?
De kan tale med mig. Det gør ingen forskel.
Ser De, jeg kender ikke nogen. Jeg er helt alene.
Beklager, frøken Ibbetson. Dette er ikke en hjælpelinje.
Jeg er ikke så god til at forklare mig.
Jeg er ikke vant til at tale med folk.
Tro mig, De er yderst heldig, hvad det angår.
Det er farefuldt at tale med folk.
Men det var Dem der ringede, så risikoen er Deres.
Det er angående inventaret i mine forældres villa.
De... For et år siden.
- Forstår De? - Jeg forstår.
Et indbo af stor...
Jeg har altid hørt det omtalt som...
Ekstremt værdifuldt.
Meget sjældne ting, malerier inkluderet.
Desværre har jeg ingen billeder.
Og?
Jeg har ikke besluttet mig endnu, men jeg ville gerne have en...
Her kommer jeg til kort. Hvad er ordet nu?
- Vurdering. - Netop.
Derfor bad jeg om at tale med hr. Oldman, for at få en aftale.
Har hr. Oldman allerede den fornøjelse at kende Dem?
Nej, slet ikke. Han kender mig ikke.
Men... Jeg har hørt meget om ham.
Hr. Oldmans assistenter er ansvarlige for indledende vurderinger.
Jeg stiller Dem om.
Måske har jeg ikke forklaret mig tydeligt nok.
Jeg må tale med hr. Oldman personligt.
Hr. Oldman præsiderer aldrig over de indledende vurderinger.
Forstår De, før han døde, -
- sagde far til mig, at hvis jeg ville sælge det hele, -
- skulle jeg betro auktionssalget til hr. Virgil Oldman.
Efter hans mening, den bedste.
Solgt!
Mine damer og herrer, det er mig en fornøjelse at præsentere nr. 231.
Et antikt aflangt optisk teleskop, konstrueret af Galileo Galilei.
Og det fungerer stadig perfekt.
Lad os starte buddene ved 1.000.000 euro.
1.100.000. 1.200.000.
1.300.000. 1.400.000 på telefonen.
1.500.000 bagest i salen. 1.600.000.
1.700.000. 1.800.000 i salen.
1.900.000. 2.000.000 euro. På 2.000.000 euro.
Prosit. Var det et bud, hr...?
På 2.000.000 euro. 2.100.000.
2.300.000 på telefonen.
2.500.000. Nu kan det sælges. 2.700.000.
På 2.700.000. Andre? Er det det endelige bud?
Til 2.700.000 euro.
Solgt. Tillykke, hr.
Nr. 232.
Discipel of Boris Gregorian, Thurst. Olie på kanvas, 60 x 70.
Dette sælges til højeste pris.
1.000 euro. 2.000 euro.
3.000 euro. 4.000 euro. 5.000 euro online.
6.000 euro. 7.000 euro.
8.000 euro. 9.000 på telefonen.
10.000 bagest i salen. 11.000 euro online.
12.000. 13.000 online. 14.000. 15.000.
Det her er slet ikke godt for min nakke.
På 15.000 euro.
20.000. Til 20.000 euro.
Andre? Solgt!
Er det ikke smukt?
Jo. Så absolut.
Der går aldrig noget din næse forbi. Vel, mester?
- Hvem er det i virkeligheden? - Jansky.
En russisk maler der døde ung, sidst i 30´erne.
En fremragende landskabsmaler.
Men iblandt de mange landskaber, malede han tre portrætter.
Kun tre i hele sit liv.
Dette er et af de tre.
Det er dobbelt, okay?
Hvor længe har vi kendt hinanden, Virgil?
Temmelig længe.
Vi har virkelig været gode til det her, gang på gang.
Husker du Milo Hansen?
Kun du så straks, at han ville blive ret stor.
Vi fik det portræt af hans mor, for en sang.
Lige under næserne på den samling idioter.
Må være en formue værd nu.
Du lyder næsten bitter over, at du ikke fik mere.
Har vi nogensinde talt om penge, du og jeg?
- Nej. - Hvad der har været godt nok for dig, -
- har også været det for mig, din gamle stodder.
Kun din tilfredshed betyder noget.
Det ærgrer mig kun, at jeg aldrig har kunnet overbevise -
- dig om, at mine billeder er bevis på et genialt kunstnerisk talent.
Kærlighed til kunst, og at holde en pensel, gør ikke nogen til kunstner.
Der behøves et indre mysterium. En gave, du aldrig har besiddet.
Du har ret, dobbelt var ikke nok.
I samtlige mine 36 år i denne branche, -
- har ingen haft den frækhed at lade mig vente 40 minutter i regnen.
Det er en skændsel, og udtryk for dårlige manerer.
Lad mig forklare. Jeg har forsøgt at ringe.
Der findes ingen undskyldning.
Kontakt mig aldrig igen, forstået?
Ingen svarede, og jeg har ikke Deres mobilnummer.
Jeg besidder ikke en mobiltelefon.
lbbetson kvinden er i telefonen.
- Bed hende gå ad helvede til. - Hun græder og lyder desperat.
Har hun ærligt fortjent.
Hun blev ramt af en bil, på vej til mødet.
Så meget desto værre for hende, kommer ikke mig ved.
Hun blev efterladt bevidstløs.
Hun lå i en blodpøl, da ambulancen ankom.
Godt så. Stil hende igennem.
- Ja? - Vær sød at tilgive mig.
Jeg havde ikke til hensigt at virke respektløs.
Ikke noget alvorligt, håber jeg.
Nej. Heldigvis ikke. Jeg bliver udskrevet i morgen.
Godt. Jeg håber, De kommer Dem hurtigt.
Kan vi ikke lave en ny aftale?
- Jeg beder Dem. - Okay.
Men jeg sender en assistent denne gang.
Jeg håber, det er den samme, som jeg talte med sidst.
Hvad mener De?
Jeg kan ikke forklare det, men jeg forstod fra første færd, -
- at stemmen kun kunne have været Deres, hr. Oldman.
I sandhed overraskende, synes De ikke?
Vi tror, det er muligt at få hele ansigtet frem, -
- dele af hendes kjole, og den venstre side af baggrunden.
Utroligt. Men hvad fik hr. Oldman til at tænke...
- Hvilken periode er det fra? - Det er for tidligt at sige.
Måske hr. Oldman finder ud af det, -
- hurtigere og bedre end os.
- Det er en forfalskning. - Hvordan er det muligt?
- Det er smukt! - Jeg sagde ikke, at det var grimt.
Jeg sagde, at det ikke var ægte.
Ud fra analyse af pigmenterne og træet, -
- mente vi, at det er fra før 1700 tallet.
Endnu ældre, hvis det betyder noget.
Det er lavet af Valiante, en kvindelig forfalsker fra 1600 tallet.
Hun kopierede mesterværker fra sin tid, men kunne som kvinde ikke signere dem.
Så hun markerede dem med en personlig kode, -
- skjult i gardinets folder.
Eller, som i dette tilfælde, i personens øje.
Glimtet på iris ligner umiskendeligt et V.
Det er Valiante.
Det har en vis værdi, men yderst lidt i forhold til originalen.
- Er De hr. Oldmans assistent? - Ja.
Jeg er opsynsmanden, Fred. Glad for at møde Dem.
- Kom indenfor. - Tak.
Og frøken lbbetson?
Hun beklager, men hun har fået feber natten over.
Hun burde have ringet, og sparet mig for endnu en spildt tur.
Overbring hende mine bedste ønsker.
Hun vil gerne have, at De fortsætter med vurderingen.
Jeg skal vise Dem rundt i huset.
Alt står til Deres rådighed. Kom med mig.
Frøken lbbetson håbede at møde Deres chef.
Det er uden betydning. Din frue dukkede jo heller ikke op.
Fair nok.
Vi gamle fjolser klarer også arbejdet hurtigere.
Tilgiv rodet.
Det er faldet fra hinanden, siden frøken lbbetsons forældre gik bort.
Lad os gå ovenpå.
Hvor længe er det siden, ejerne døde?
Det ser ud til at være århundreder siden, men der er kun gået et år.
Først fru Ibbetson, og så bare 45 dage senere, stakkels hr. Ibbetson.
Kig så meget du vil. Tag dig god tid.
Jeg trækker lige gardinerne fra.
Der er for mange vinduer i dette rum.
Støv.
Hvor mange brødre og søstre har frøken lbbetson?
Ingen, hun er enebarn.
- Er hun gift? - Nej.
- Har hun nogensinde været? - Nej, nej.
Jeg tror ikke engang, hun har en kæreste.
- Bedsteforældre, tanter, onkler? - Nej, ingen overhovedet.
Så vidt jeg ved, er frøken lbbetson helt alene.
Så mange rum.
Det er aldrig lykkedes mig at tælle dem alle.
Har der været andre vurderinger før min?
Absolut ikke. Deres er den første.
Frøken lbbetson er utroligt glad for huset.
Måske lidt for glad.
Hun ville gerne beholde alt. Men hvad kan man gøre?
Imperiet smuldrer. En enlig kvinde kan ikke overkomme det.
Overvejer hun også at sætte huset til salg?
Det ved jeg ikke. Måske en del af det.
Hun vil nok ikke af med det hele.
Hvad arbejder hun med?
Det skal jeg ikke kunne sige. Jeg kendte kun forældrene.
- Må jeg se kælderen? - Denne vej.
Der er langt ned.
Tag bare et kig.
Jeg begriber det ikke.
I al den tid jeg har kendt dig, har jeg aldrig set dig opgive.
Jeg har set dig lave alle mulige mærkelige anordninger -
- ud af nærmest ingenting.
Optiske eller aritmetiske apparater, vandure...
Selv hårtørreren, som sikkert har tørret hår på Jules Vernes' kone.
Men du kan intet sige om denne besynderlige tingest?
Overraskende, at du interesserer dig for så simpelt et stykke jernarbejde.
Det er ikke objektet i sig selv, der vækker min nysgerrighed.
Det er modsætningerne.
- Modsætningerne? - Se.
Jeg fandt den i denne position, i kontakt med et fugtigt gulv.
Men rusten er i toppen af tandhjulene, længst fra fugten.
Hvad betyder det?
Objektet har ikke ligget der særligt længe.
Den er nok blevet rusten et andet sted, eller er blevet vendt om.
Men det er jo bare en nytteløs øvelse i spekulationer.
Hej, Robert. Klarede du det?
Har du nogensinde tvivlet på mig?
Den virker perfekt nu.
- Jeg overførte båndoptagelsen til DVD. - Du er et geni. Hvad skylder jeg?
Ikke noget. Hvis du en dag lader mig invitere dig ud?
Regn med det. Må jeg give dig et kys?
Ja. Det er en ting, jeg er god til.
- Godaften. - Godaften.
William-Adolphe Bouguereau. The Birth of Venus.
Autentisk.
Umberto Veruda. The Honest, 1890.
De har været byens samtaleemne på det seneste.
Jeg havde håbet at se Dem på TV.
Jeg bryder mig ikke om at være synlig. Jeg foretrækker skyggen.
Der ligner vi hinanden.
Det betyder ikke, at vi bliver enige. Min sekretær har ledt efter Dem.
Hvordan ved De, om en ukendt maler bliver samlerobjekt?
Den samme intuition, som også får mig til at tvivle på Deres hensigter.
Det er jeg ked af, men jeg har jo betroet Dem mine ejendele.
Det er ikke sådan, det fungerer.
En kontrakt skal underskrives inden inventarlisten.
Det tager tid, og hvis De ikke stopper fjolleriet -
- og snart dukker op, kommer vi aldrig i gang.
Gå i gang med inventarlisten. Jeg møder Dem da ved villaen.
Vi skal nok blive enige. De har mit ord.
- Tag disse ned. - Ja, hr.
Forsigtig.
Jeg er ikke sikker, men den ser ud til at være tysk.
Østrigsk. Forsigtig med den.
Klokken er næsten elleve. Aftalen var halv ni.
Hun svarer ikke mobilen. Hun kommer, hvis hun har sagt det.
Pianoet ser ikke ud til at behøve restauration.
Ganske rigtigt. Men vi kan ikke se klaviaturet uden en nøgle.
Den er her.
- Sidst var der ingen nøgle. - Det ser fint ud.
Hr. Oldman!
Vil De hjælpe mig med bogskabet?
Italiensk bogskab i solidt træ. Første halvdel af...
Hvem ødelagde det?
Ingen, hr. Oldman. Det var allerede i stykker.
Er denne del af huset beboet?
Hvorfor?
Der er foretaget ændringer. Jeg ved ikke hvorfor.
Nej, hr...
Beklager, jeg er ikke sikker på Deres navn. Jeg troede, De var...
Det er lige meget, hvem jeg er.
Tro mig, ingen bor her.
Det er meget muligt, men er din frue her ikke inden middag, -
- er jeg nødt til at aflyse det hele, og fjerne mig selv.
Hr. Oldman!
Frøken lbbetson.
Hallo, hr. Oldman?
Hr. Oldman, kan De høre mig?
Hr. Oldman. Jeg undskylder. Hvad tænker De ikke om mig?
- Spar mig Deres selviske forklaringer. - Lad mig tale.
Jeg kan intet gøre uden en underskrevet kontrakt. Er det forstået?
Vil De venligst efterlade den på bordet i hallen?
Jeg underskriver og accepterer alle Deres betingelser.
Ja, men jeg accepterer ikke Deres.
Jeg har ikke for vane at arbejde med fjollede overfladiske kvindespøgelser.
Forsigtig.
Jeg forstår Deres harme, hr. Oldman.
Tro mig. Jeg mente ikke noget med det.
Det har været en serie af uheldige og utilsigtede misforståelser.
Hvad skete der så i dag?
Min bil blev stjålet, og jeg måtte melde det til politiet.
Hvilken politistation tog De hen til?
- Den i bycentrum. - Hvor henne i centrum?
- På hovedgaden. - Hvilken gade?
Slut med forhøret. Ikke mere. Hvem tror du, du er?
Er De her, frøken lbbetson?
- Hvad er det for et spørgsmål? - Er De her?
Jeg forstår det ikke. Jeg forstår det ikke.
- Hvis De er her, så kom frem nu. - Stop!
Forklar det her spil, som jeg ikke finder det mindste morsomt.
Ring til mig i aften efter kl. 21. Jeg vil forklare alt.
Det er det samme materiale, og også det samme håndværk.
Der er ingen tvivl, de tilhører det samme system.
Der er ingen signatur? Intet mærke, ingen inskription?
Jeg har fået rusten og oxideringen af den anden del, men...
Der er ingenting.
Jeg kan gøre det samme ved dem her, men lige nu kan jeg ikke se noget.
Hvad har du fundet?
Teknikken, der er brugt til at fæstne tandhjulet på akslen...
Er virkelig gammel. Jeg har ikke set noget lignende før.
Tag et kig.
Fra det 18. århundrede.
Vi kunne være på sporet af noget stort her.
Tør du give et bud på, hvad det er?
Tre dele af mosaikken er ikke nok, hr. Oldman.
De sidste par år var det gamle par begge dårlige.
Huset var i en forfærdelig stand allerede dengang.
Hr. lbbetson sagde altid, at før eller senere måtte de sælge noget.
Og frøken Claire. Hvor gammel er hun?
Omkring 27.
Hvad kan du ellers fortælle mig om hende?
Ikke rigtig noget.
Jeg har haft meget lidt med hende at gøre. Jeg kender hende ikke rigtigt.
Men du har dog været ansat hos familien lbbetson i cirka ti år.
11 år, for at være helt præcis.
Som sagt, har jeg ikke haft meget med hende at gøre.
Jeg har snakket meget med hende, på alle tider af døgnet, men...
Men?
For at sige det, som det er. Jeg har aldrig set hende.
- Hvordan kan det lade sig gøre? - Det er sandt. Ikke en eneste gang.
Hvorfor?
Fordi frøken Claire lider af en meget... Mærkværdig sygdom.
- Hallo. - Godaften, frøken Ibbetson. Oldman her.
Jeg forventede Deres opkald.
Jeg ønsker ikke at skændes og beklager, hvis jeg var uhøflig i dag.
Det er ligegyldigt.
Bekræfter jeg på den ene side, at jeg er ledig, kan jeg ikke samtidig -
- tillade denne usmagelige joke at fortsætte længere.
Jeg ønsker, at De stopper al involvering i mine affærer.
Jeg undskylder for ulejligheden.
Send mig en regning på Deres udgifter. Godnat.
Nr. 93. Valiante. Portrait of a Lady.
16. århundredes første halvdel..
Inspireret af "Portrait of a Young Girl" af Petrus Christus.
Olie på træ. 30 x 40.
Jeg har et første bud på 20.000 pund.
- 22.000. - 22.000.
24.000. 26.000 på telefonen.
28.000 i salen. 30.000.
35.000. Tak, hr.
40.000 på telefonen. 45.000 i salen.
50.000.
55.000. 60.000. 65.000 på telefonen.
70.000. På 70.000.
Nogen højere end 70.000? 75.000.
80.000 på telefonen. Andre?
Sidste chance på 80.000 pund.
Sidste chance på 80.000.
90.000 pund. Andre?
Solgt.
- Tak, hr. - Jeg bød også 90.000.
Hr. Oldman burde have været opmærksom på det.
Det mener jeg ikke, fru Derain. Hr. Whistler bød de 90.000 pund.
- Hans var det eneste bud. - De bød samtidigt.
Hun kom først med buddet. Jeg så det.
Hvad gør vi?
Jeg er den største samler af Valiante forfalskninger, og jeg vil sagsøge dig.
Du var for langsom, Billy! Du kom ikke med dit bud i tide.
Og du var for sent på den. For sent.
Du holdt ikke trit med mig, for guds skyld.
Hun sad bag mig. Havde jeg set hende, havde jeg budt igen.
Du falder af på den!
Måske har du ret, men det er ikke første gang, vi har begået fejl.
Sådan går det. Du er aldrig blevet så hidsig før.
Det var ikke en Valiante forfalskning.
Det var den ægte vare, af Petrus Christus.
Det vil være 8 millioner pund værd.
Ak og ve.
Jeg er ked af det. Virkelig.
Men selv da vi tabte Van Goghs "Lady With The Fan," -
- tog du det ikke så hårdt.
Hvad sker der, Virgil?
642.
729.
918.
1.011.
1.119.
1.320.
1.404.
- Hvad skulle det være? - 1.581.
Te, tak.
8.109.
8.725.
Desværre, skat. 8.625.
8.725!
Se nu grundigt efter, tumpe!
Shit! Du har ret, 8.725. Godt gået, min pige!
Hr?
- Farvel. - Farvel.
Jeg gav dem en grundig rengøring med den her... specielle væske.
Og jeg har studeret dem millimeter for millimeter, -
- og se, hvad der er dukket op.
Vaucanson.
- Jeg kan ikke tro det! - Jacques Vaucanson.
Robotkonstruktør fra det 18. århundrede.
Da jeg var student, skrev jeg min afhandling om ham.
Det er utroligt!
En af hans mest berømte androider kunne endda tale.
Præcis. Folk betalte for at stille den spørgsmål.
Androiden ville bevæge hovedet, bukke, og komme med et svar.
Jeg vil vædde på, der var en person indeni. En dværg måske.
Ligesom Edgar Allan Poe havde mistanke om med Maelzels skakspiller.
Højst sandsynligt. Men det mysterium, som ingen har kunnet forklare, -
- var hvorledes det altid lykkedes Vaucansons robot at svare rigtigt.
Selvfølgelig har det været svært at få robotten til at tale.
Men alt den sagde, var sandt.
Bring mig alle stumperne.
Så lover jeg, at jeg kan samle dem, præcis som Vaucanson gjorde det.
Jeg tvivler ikke, men jeg har nok ikke mulighed for at finde de sidste dele.
De må være det samme sted, som du fandt disse.
Jeg behøver bare 80% af komponenterne, -
- så kan jeg selv finde ud af resten og genopbygge den.
Så enkelt er det ikke.
Beklager, hr. Oldman. Det er min kæreste.
Sarah, dette er hr. Virgil Oldman.
En fornøjelse at møde Dem, Sarah.
Fornøjelsen er min. Robert har fortalt mig så meget om dig.
Har unge mennesker ikke mere spændende ting at tale om?
Vil du ikke med ud at spise med os?
Meget elskværdigt. En anden gang, tak.
Godt. Vi vil ikke insistere. Men nu har du lovet det.
- Hejsa. - Farvel.
Aflys turen til New York og bed familien Alphason om at møde os her.
Det var os, der arrangerede mødet.
Vi har ændret mening. Er det et problem?
Godt, hr. Oldman.
Claire lbbetson har ringet.
Hvad vil hun nu?
Hun ønskede at møde Dem i dag kl. 14.30.
Møde hende hvor?
Ved lbbetson villaen.
Hvor ellers?
Jeg er yderst taknemmelig for, at De accepterede min invitation, hr. Oldman.
Hvordan vidste De, at det var mig?
Fred halter. Det gør De ikke.
Jeg troede ærligt talt ikke, at De ønskede at tale med mig.
De kan ikke udstå mine undskyldninger. Det ville jeg nok heller ikke kunne.
Faktisk... Hvordan skal jeg sige det?
De kan roligt være oprigtig.
Jeg skal ikke benægte, at Deres vægelsindede lune begynder at trætte.
Ikke for trættende, håber jeg.
Men jeg ville gerne sige undskyld for... ja, min opførsel.
Typisk for en "fjollet, overfladisk kvinde", som De siger.
Hvorfor prøver De systematisk at undgå at møde mig?
Det er ikke personligt, tro mig.
Hvorfor skulle De også gøre forretning med en person, -
- som vækker så dyb modvilje i Dem, at De ikke engang kan se ham i øjnene?
Det er ikke let at forklare. De ville ikke tro mig alligevel.
Hvis jeg ikke troede Dem, ville jeg ikke være her og lege skjul.
Jeg møder ikke så mange mennesker.
Det er længe siden nu.
Jeg ser intet underligt i det.
Alle har perioder, -
- hvor de foretrækker ensomhed frem for fællesskab.
Jeg har ikke været ude af dette hus, siden jeg var 15.
- Jeg tror ikke, jeg forstår. - De forstår udmærket.
Dette er mit værelse.
Færdes nogen rundt om huset eller i villaen, låser jeg mig selv inde.
Det har jeg altid gjort, selv da mine forældre var her.
Jeg så dem knapt nok. Jeg ser ingen.
Men hvorfor?
Hvorfor går De rundt med hænderne iklædt handsker?
Et spørgsmål om hygiejne. Jeg ser ikke nogen sammenhæng.
De er bange for at røre andre.
Det frastøder Dem at røre deres ejendele.
Jeg er bange for at komme steder, hvor andre folk bor.
Det er personlige valg, som synes meget ens.
Vil De have, at jeg skal tro, at de ikke har været ude på gaden i 12 år?
Jeg kan høre, De kender min alder.
At ville være eneboer og så ansætte en opsynsmand virker sært.
Jeg går en del rundt, hvis det var det, De ville vide.
Inde i villaen, når der ikke er nogen her.
Hvilket er ofte nu, men jeg går aldrig udenfor.
Bare tanken om det paralyserer mig.
Jeg håber, at De forstår mig nu.
Og jeg håber, at De, indenfor professionens rammer, vil hjælpe mig.
De har mit ord, frøken lbbetson.
Hvad angår honoraret, så lader jeg det være op til Dem.
Jeg stoler blindt på Dem.
Efterlad kontrakten på bordet.
De vil finde den underskrevet næste gang.
Med forlov, jeg er meget træt.
Bortset fra Deres hengivenhed for mine handsker, -
- hvad fik Dem så til at kontakte mig igen?
Jeg har ikke været særlig venlig over for Dem.
Jeg blev betaget af måden, De kiggede på mit hus i går.
Fra baren over for.
Du fandt de manglende dele.
Du kommer til at nøjes med med den ene i denne omgang.
Hvor meget ville robotten være værd, hvis vi fik den til at virke?
Forestil dig et virkelig højt beløb.
- Tænker du på et? - Ja.
Du har sikkert fejlagtigt sat det for lavt.
Du er utroligt god til at snakke uden egentlig at sige noget.
Det tager jeg som en kompliment.
Går tingene som jeg gerne ser det, vil du blive rigeligt belønnet.
Det var ikke meningen at tale om penge. Det er et privilegium for mig.
Hvor har du fundet disse sjældenheder?
Der er helt klare regler i antikkens verden.
Det er forbudt at afsløre ens kilder.
Der er flere og større tandhjul, ovre i det hjørne.
Saml dem sammen. Jeg katalogiserer dem selv.
Selvfølgelig.
Lysestager.
- Hvilken periode? - 17. århundrede. Reparation.
Hr. Oldman.
Ja.
Hvad har De besluttet omkring inventaret i denne fløj?
Vi er kun i gang med registrering af inventaret.
Derefter kan De fortælle mig, hvad der skal udelades.
Tak.
Hør, frøken lbbetson. Jeg tænker meget på Deres situation.
Undskyld påtrængningen af Deres tanker.
Det er ikke pointen.
Jeg undrer mig over, at De kan leve på denne måde.
Jeg er organiseret og selvforsynende.
Jeg har ikke brug for hjælp, men jeg sætter pris på Deres bekymring.
Det var så lidt.
- Vi ses snart. - Hav en god dag.
Hr. Oldman!
Kontrakten.
Jeg har læst den, og den ser fin ud.
Jeg har initialiseret hver side og underskrevet den sidste.
Er det ikke sådan det gøres?
Perfekt.
Men Deres personlige oplysninger mangler.
Tag dem fra mit pas.
Men det udløb jo for noget tid siden.
- Personlige oplysninger udløber aldrig. - Rigtigt nok...
Jeg var bare en pige dengang, men det rækker til formålet.
Jeg vil lige nævne, at i visse kritiske tilfælde -
- vil mit råd være at fortsætte direkte til restaurering.
Det ved De bedst.
Det betyder, at det hele tager lidt længere tid.
Vi kan udvide omfanget af vurderingen.
Det forstår jeg.
De farver Deres hår. Det har jeg ikke bemærket før.
Jeg afskyr mennesker, der ikke er tro mod deres egen hårfarve.
Jeg stoler ikke på indbildte mennesker, som ikke stikker næsen udenfor en dør.
Hr. Der vil ikke være nogen opsynsmand fra på mandag.
Jeg kommer kun for at aflevere frøken lbbetsons varer.
- Det har ikke min interesse. - Her er nøglerne til huset.
- Hvorfor give dem til mig? - Det var frøken lbbetsons ønske.
I tilfælde af, at De havde brug for adgang til yderligere undersøgelser.
Når De er kommet ind, så smæk døren -
- ellers bliver hun bange og går i panik.
AGORAFOBI
Jeg går snart amok over udregningen af justeringen af disse enheder -
- mens jeg prøver at finde ud af, hvilke der passer sammen.
- Det kan ikke være nemt. - Men heller ikke umuligt.
Gearkasser er ligesom mennesker.
Hvis de har været sammen længe nok, -
- vil de før eller siden tage form efter hinanden.
Så du tror på, at tiden kan gøre enhver form for samliv mulig?
Ja, helt sikkert.
Det minder mig om en ven, der mødte en meget yngre pige.
Hun havde agorafobi.
Frygt for åbne pladser og afstande?
Netop. Hun levede alene i mange år, låst inde i en lejlighed.
For nylig gav hun ham nøglerne til hendes hus, og siden da -
- har han været i en tilstand af...
Permanent angst.
Hvad var det, jeg sagde? Nu er han konstant bekymret for hende.
Han vil tænke; hvad mangler hun, shampoo, medicin, trusser... yoghurt?
Det er jo smukt, ikke?
- Det er jeg ikke så sikker på. - Bed din ven om at slappe af, -
- for tiden arbejder allerede på deres gearkasser.
Så er De klar, hr. Oldman.
- Er De vred på mig? - Hvorfor skulle jeg være det?
- Det, jeg sagde om Deres hår. - Nej, slet ikke.
Jeg ringer bare for at spørge, -
- om De ved salget af inventaret vil have navnet på sælgeren oplyst?
Eller foretrækker De anonymitet?
- Anonymitet, anonymitet. - Godt.
Jeg så Dem denne gang.
- Nå? - På TV.
Jeg plejer ikke at give interviews, men jeg var tvunget til det.
De er mere spændende på denne måde. De vil få stor succes med damerne.
Så går vi til nr. 132.
Gustav Rett. Portrait of a Woman with a Hat.
1956. Olie på kanvas. 80 x 100 cm.
Dette går til højeste bud.
10.000 pund.
Fred, er der noget nyt? Frøken lbbetson har ikke svaret i dagevis.
Jeg har heller ikke hørt fra hende længe.
Jeg har ligget hele ugen med lungebetændelse.
Hvem har bragt mad op til hende?
Frøken lbbetson?
Frøken lbbetson? Svar mig.
Claire?
Claire, er du okay?
- Nej. Det er mig, Claire. - Skrid.
- Det er hr. Oldman. - Gå din vej.
- Hør på mig, det er hr. Oldman. - Gå din vej.
Der er ikke andre her. Tag det nu roligt.
Hvad er der galt? Fortæl mig, hvad der skete.
Jeg havde det dårligt.
Vidste ikke, hvem jeg skulle ringe til. Ingen svarede.
Og så faldt jeg. Jeg faldt og slog...
Claire. Åbn døren.
Du har brug for en læge.
Nej, lad være.
Lad mig være.
Kan du også reparere en nedbrudt auktionarius?
Hvor skulle jeg begynde.
Godt at se dig igen, hr. Oldman.
Er der noget galt? Du ser mere åndsfraværende ud end sædvanligt.
For mange borebiller og edderkoppespind, og for få mesterværker.
Lad mig udtrykke det på den måde.
Hvordan går det med vores legetøj?
Jeg har fået samlet nogle af delene.
Men der mangler stadig for mange dele.
Hele den ydre form.
Vi kan endnu ikke fastslå hans karakter.
Ligesom min ven og hans pige i tårnet.
Ja, måske. Vi har dog aldrig set vores androide.
Vi famler stadig rundt i mørket.
Det gør han også.
Han taler med hende, men gennem en lukket dør.
- En lukket dør? - Ja.
Hvis nogen bevæger sig rundt i huset, barrikaderer hun sig i sit rum.
- Han har aldrig set hendes ansigt? - Ikke kun han, det har ingen.
Lidt ligesom når to unge mødes på internettet.
De lærer først hinanden at kende, og så viser de sig selv.
Hun vil ikke vise sig selv.
Måske fordi han ikke bruger den rigtige strategi?
Så det er sværere for min ven at lykkes med hans foretagende, -
- end det er for os at genskabe Vaucanson robotten?
Afhænger af det antal rustne dele du kan skaffe mig.
Her er en mere.
Det er en mobiltelefon.
Den er helt ny.
Jeg er den der er rusten, for jeg ikke ved hvordan man bruger den.
Kan du nå at lære mig det, inden din kæreste kommer?
- Hallo. - Godaften, hr. Oldman.
Det er Claire Ibbetson. Forstyrrer jeg? Er det for sent?
Nej, slet ikke, frøken lbbetson. Som sagt, kan De nu ringe, når De vil.
Jeg ville gerne takke Dem for...
Alt, sådan set.
Behøves ikke. Det eneste der er vigtigt er, at De har det bedre nu.
Ja. Det var bare en lille skramme i hovedet. Jeg har det meget bedre.
Jeg ville bare fortælle, at jeg har kigget på inventarlisten.
Hvad synes De?
De har gjort et godt stykke arbejde. Virkelig.
Men jeg har stadig mine tvivl.
Jeg ved ikke, om det er en god ide at sælge. Hvad ville De anbefale?
Svært at sige. Jeg ved ikke, hvad Deres planer er.
Hvorfor besluttede De Dem for at sælge i første omgang?
Af nødvendighed, starte på en frisk, eller af en helt anden grund?
Alt det De nævner, tror jeg.
Jeg sælger endda gerne huset. Det er for stort til mig nu.
Nogle gange føles det, som om jeg befinder mig på en offentlig torveplads.
Jeg vil gerne have noget mindre.
Men ideen om at tage herfra og flytte et andet sted hen, fylder mig med... frygt.
Hvordan ville jeg håndtere det?
Skulle jeg have bind for øjnene? Blive båret ud, mens jeg sover?
Jeg ville få det dårligt og udsætte det igen og igen.
De har al tid i verden til at beslutte Dem i.
- Tror De det? - Indtil kataloget er printet, så.
Lad være med at pine Dem selv. Tænk på Dem selv og Deres fremtid.
Det er den største pinsel af dem alle.
Når jeg tænker over det, kan jeg ikke engang arbejde.
Jeg vidste ikke, at De arbejdede.
Jeg skriver. Noveller, historier og den slags.
Jeg vil gerne læse dem. Sågar købe nogle.
Heldigvis for os begge, kommer det ikke til at ske.
Hvorfor ikke?
Fordi jeg skriver under pseudonym, og hader det jeg skriver.
Artister hader altid det de laver, frøken lbbetson.
I går kaldte De mig Claire.
Det var jeg ikke klar over. Jeg var urolig.
- Undskyld. - Du må gerne fortsætte.
"Du må gerne fortsætte." Det sagde hun til ham, uden videre.
Hvad sagde han?
Han havde det ikke godt med det, men føjede hendes ønske.
Hvad kunne han ellers gøre?
Jeg havde bedt hende gøre det samme, kalde mig ved fornavn.
Det er ikke hans stil.
Jeg tror ikke, min ven vil gøre kur til hende.
Så får han hende aldrig ud derfra.
Jeg tror ikke, min ven vil gøre kur til hende.
Skrækkelig stemme.
Jeg troede, han i det mindste havde lyst til at se hendes ansigt.
"Lyst" er nok ikke det rigtige ord.
Nysgerrig efter at se hende, måske. Ja, det ville jeg kunne forstå.
Men chancerne for at det sker, synes meget små.
Der er måske en vej.
Kommer kun an på, hvor modig din ven er.
- Det franske chatol med uret. - Ja.
- Bordet med rullen på toppen. - Nej, det vil jeg gerne beholde.
Det var det. Næste gang tager vi malerierne.
En sidste ting, Claire.
Du skal afgøre, om fotograferingen skal foregå her eller i et studie.
I et studie. Jeg vil ikke have for mange mennesker i huset.
Det er den bedste løsning. Jeg går for i dag.
- Er der noget, du mangler? - Nej. Tak, hr. Oldman.
Hvornår ses vi igen?
Du mener, hvornår du ser mig igen? Siden jeg ikke er givet det privilegium.
- Tilgiv mig. - Men snart...
- Hav en god dag. - I lige måde.
Hallo?
- Jeg kan dårligt tro det. - Jeg kunne ikke sove om natten.
Jeg var nødt til at gøre noget, så du kunne tilgive mig.
Men hvordan fik du fat i det?
Jeg hørte, at fru Durane er løbet ind i hårde tider, -
- så jeg overtalte hende til at sælge mig det for 250.000 pund.
Ikke ligefrem billigt.
Jeg fandt det en fornuftig pris.
Du snakkede om otte millioner.
På den her måde, er det en god handel for alle.
Hvor meget vil du have, Billy?
Jeg vil ikke have en øre mere, end jeg gav den gamle pige.
Nu er du altså virkelig ved at miste grebet.
Jeg vil bare gerne tilbage til, hvor vi var.
Hvordan har din ven det, din medskyldige -
- og betroede kvinde ruffer?
Hvis du har gjort det for at genvinde min tillid, var det en dårlig handel.
For du har aldrig mistet den.
Det her er perfekt!
Du har fundet nogle virkelig vigtige dele.
Her er den bedste del.
- Et øre? - Et stort fremskridt, ikke sandt?
Det vil jeg mene. Vi har nået et vendepunkt.
Se her.
Fremragende.
Delene begynder at tiltrække hinanden.
Hvordan gik det med din...
Din ven?
Hvor mange sekunder tog det dig at regne ud, at jeg talte om mig selv?
En del, hvis jeg skal være ærlig.
Jeg må tilstå, at jeg ikke fulgte dit råd.
Det var lidt for fordrejet og uigennemtænkt.
Jeg kan godt se din pointe.
Det matematiske sæt af en seks dages uge.
Det matematiske sæt -
- af en 51 minutters time.
Hvad skulle der være?
Te, tak.
Længden af et punkt.
En cirkels retning.
Deres te er klar.
Kanten af en cirkels periferi.
Rummets centrum.
Arealet af et udsnit.
Fantastisk. Godt gået.
Den lodrette position af en sfære.
Jeg har medbragt vurderingerne af møblementet og malerierne.
Kig grundigt på dem, for de skal godkendes.
- Jeg ved ikke noget om dette. - Jeg gør. Stol på mig, frøken Ibbetson.
Du har på det seneste brugt meget tid i kælderen.
- Er det grunden til de udskiftede låse? - Jeg skifter dem hver sjette måned.
Og jeg tager ansvar for at dobbelttjekke, sammenligne og tilrette -
- især når vi har at gøre med tilfældigt ragelse i kældre.
Det er sådan jeg arbejder. Hvis det forstyrrer dig, så sig til.
De nye nøgler ligger på bordet.
Du er velkommen til at tage dem.
Tak for din tillid.
- Fornærmede det dig at være låst ude? - Nej, men jeg blev bekymret.
Du har ret, det skulle jeg have fortalt dig. Det er jeg ked af.
Du ødelægger dit liv af grunde, som er mig ubegribelige.
Din sygdom er så absurd, at det næsten synes uvirkeligt.
Min mor troede også, at det var noget jeg spillede, den første gang.
Vi var i udlandet.
Jeg var så bange for at gå ved foden af Eiffeltårnet, at det paralyserede mig.
Jeg begyndte at skrige, og faldt til jorden.
Det skete stadig oftere, og hun blev nødt til at tro på mig.
Har der nogensinde været en åben plads, hvor du ikke blev overmandet af angst?
Kun én. Det var på en skoletur til Prag.
Jeg var 14 år.
Pladsen med det astronomiske ur.
Jeg må have vandret over pladsen 100 gange.
Det var vidunderligt.
Jeg husker en restaurant med en mærkværdig indretning.
Hvis noget sted i verden kan gøre mig nostalgisk, er det den restaurant.
Jeg var lykkelig der.
Den blev kaldt Night and Day.
- Du er aldrig vendt tilbage? - Aldrig.
Hvorfor ikke tage af sted nu?
Jeg vil gerne tage dig med.
Du ser ikke særligt tilfreds ud. Vi er der næsten.
Vores robot vil snart rejse sig fra skyggerne.
Jeg er henrykt. Du er en sand naturkraft.
Det er bare det at...
Det er én af de aftener, -
- hvor man godt kan føle sig som denne anordning...
Ufuldstændig.
Hvorfor blev du aldrig gift, og fik børn?
Min respekt for kvinder er i samme størrelsesorden som min frygt for dem.
Hvilket også gælder min manglende evne til at forstå dem.
Hvis det er sådan fat, giver frøken Ibbetson indtryk af at være undtagelsen?
Det er jeg bange for.
Har du virkelig aldrig set hende?
Kun en enkelt gang.
Hvordan er hun?
Jeg går ud fra, at en følelsesmæssig interesse for en person, -
- nødvendigvis må skabe en overbevisning om at hun er smuk.
Til en vis grad.
Det er hendes fødselsdag om to dage. Jeg vil gerne give hende noget brugbart.
Jeg tror ikke, at 'brugbart' er den bedste vej at gå.
- Ikke? - Ikke den første gang.
Det er bedre at give hende noget mere traditionelt.
Godmorgen.
Hejsa.
Hr. Oldman. Se, hvad jeg fandt i kælderen.
Jeg så, De var interesseret i den slags gammelt skrammel.
Delene til Murano lysekronen. Mine kolleger kunne ikke finde dem.
- Jeg kan lægge dem i Deres bil. - Det er pænt af dig.
Vent.
Tak.
Godmorgen, hr. Oldman.
Jeg tog mig den frihed at huske din fødselsdag.
Tillykke med fødselsdagen, Claire.
Jeg har læst vurderingsdokumenterne.
- Kunne du forstå noget af det? - Selvfølgelig.
Absurde pengebeløb. Selv et tilbagestående barn kan se det.
Beløbene kræver en forklaring. Det er startbudene.
- Der vil komme højere bud. - Og hvis der ikke gør?
Utænkeligt. Skulle det ske, hæver vi i stedet margenerne på de vigtigere dele.
Et spil, hvor jeg er den eneste der risikerer at tabe?
Du prøver at snyde mig! Det er alt sammen til din fordel.
Du er en skide tyv!
Jeg trækker mig gerne fra hvervet omgående.
Jeg sørger for omgående at få fjernet alt dit middelmådige værdiløse nips.
Og gør mig den tjeneste, at forsvinde fuldstændig fra jordens overflade!
1984, hr.
Hallo.
Jeg opførte mig utilgiveligt.
Jeg føler mig så dum.
Jeg er hele tiden nødt til at undskylde mig selv.
Ingen har nogensinde givet mig blomster før.
Jeg ved ikke, hvad det siger om mig.
Der er ingen grund til disse kvaler. Jeg er ikke vred på dig.
Mine fødselsdage har altid været så forfærdelige.
Og du...
Siden du dukkede op -
- har du vendt op og ned på mit liv.
Den anden dag gik jeg nedenunder.
Jeg åbnede hoveddøren og kiggede ud på haven.
- Gik du udenfor? - Nej.
Jeg var bange.
Jeg havde det forfærdeligt.
Men det er første gang, jeg er nået så langt.
Skal jeg komme over til dig?
Jeg ved godt, at det er meningsløst.
Der er nye behandlinger nu om dage. De kan måske hjælpe dig.
Jeg vil hellere snakke med dig end en psykolog.
- Skal jeg tage det som en kompliment? - Ja.
Jeg kan se, du har sat portrættet af danserinden frem.
- En af de ting, jeg vil beholde. - Ikke af stor værdi.
Det er et portræt af min mor.
Hun var omkring min alder, da hun fik det malet.
Ligner du hende?
- Hun var helt klart smukkere. - Det kan jeg desværre ikke bedømme.
Godt, Claire. Jeg vil gå.
Tøv endelig ikke med at ringe, hvis du mangler noget.
Mange tak, hr. Oldman. Jeg håber, vi snart ses.
Hallo?
Nå, det er dig, hr. direktør.
Nej, jeg ville have ringet til dig, men det er bare...
Håndteringen af indboet er mere kompliceret end forventet.
Ja. Oldman tager sig af det.
Hvordan han er? Ikke så gammel, som man umiddelbart skulle tro.
Han klæder sig underligt, men han er stadig en flot mand.
Jeg ved, jeg kan stole på ham.
Hvorfor? Er du jaloux?
Forelsket? Nej, det tror jeg ikke.
Han skræmmes også væk af min sygdom, ligesom alle andre.
Nej, det er ingenting. Jeg... Jeg skar min fod.
Kan vi snakke senere?
Hvem er det?
Hvem der?
Nej, gå ud. Nej, kom nu, gå ud!
Gå væk! Skrub af!
Gå væk! Kom nu, lad mig være!
Skrid!
Gå væk!
- Hallo? - Vær sød at hjælpe mig.
Fald ned, Claire. Hvad er der sket?
Du er nødt til at hjælpe mig. Hjælp mig.
- Jeg kommer så hurtigt, jeg kan. - Vil du ikke nok...
Claire!
- Det er mig. Hvad er der sket? - Der er nogen i huset!
- Vær sød at få dem væk herfra! - Fald ned. Her er ingen.
- Der er en i huset! - Fald ned.
Det var mig lige før, Claire. Det var mig.
Jeg gemte mig i rummet, så jeg kunne se dig.
Du udspionerede mig?
Du udspionerede mig?!
Skrid!
Jeg vil ikke have mere med dig at gøre! Skrid!
Undskyld, Virgil. Du må ikke gå.
Tro mig, jeg opfører mig normalt ikke på denne måde.
Det gør jeg heller ikke.
Jeg vil uundgåeligt begå nogle fejl, -
- men intet i denne verden, kunne få mig til at ville såre dig.
Jeg kan bare ikke gøre for det.
Jeg var nødt til at se dig.
Du skulle have set hende.
Bleg, som en Dürer radering.
Hun lignede et skræmt lille væsen, bange for hele universet.
Og jeg så min egen frygt i hendes øjne.
Enhver mand ville ønske at være lige så skræmt og i dine sko lige nu.
- Du har udvirket et mirakel. - Det er for tidligt at sige.
Og vær forsigtig, okay? Det er nu, fejlene begås.
Når du tror, du har fået fat i en kvinde, mister du grebet om strategien.
- Og hvilken strategi skulle det være? - Hold aldrig op med at overraske dem.
Gør ting, som de ikke kunne forudse. Tag en chance, løb en risiko.
Jeg skulle opføre mig på en måde, som ikke er mig?
Det er netop derfor, du skal gøre det.
Så længe du spiller efter hendes regler, -
- vil du altid få hende til at føle sig som... en patient.
Hun har brug for, at blive behandlet som en kvinde.
Hvad synes du? Kan du lide den?
Det ved jeg ikke.
Hvad synes du?
Den ser vidunderlig ud på dig, Claire.
Måske den mindre størrelse?
Ja, det tror jeg også.
Det er længe siden, jeg har fået en gave som denne.
- Så var det på tide, synes du ikke? - Det ved jeg ikke.
Jeg er lidt... overrumplet.
- Jeg beklager, jeg kan ikke... - Hvilket?
Ja, selvfølgelig.
Jeg beklager. Jeg forstod det ikke.
Jeg ved ærligt talt ikke, om jeg fortjener alt det her.
Lad mig være den, der afgør det.
Hvis vi ikke sætter en dato på Stockholm auktionen, -
- skyder de sig selv.
Det er for langt væk. Lad dem skyde sig selv.
Vi er nødt til at planlægge mødet med Hermitage, -
- og auktionerne i San Francisco og Madrid.
Ditto. For langt væk.
- Vi kan ikke bare svigte dem. - Der er masser af auktionariusser.
De finder en anden, og det vil koste dem mindre.
Som De ønsker, hr. Oldman.
Lambert, er du gift?
Ja. Næsten 30 år.
Hvordan er det at leve sammen med en kvinde?
Som at deltage i en auktion.
Man ved aldrig, om ens bud vil være det bedste.
- Denne. - Mange tak, hr.
Hvad synes du?
Har jeg gjort mig selv pæn?
- Smuk. Det har du gjort godt. - Du lyver.
- Claire. - Jeg har ikke gjort det i århundreder.
Jeg har glemt, hvordan man gør. Jeg ligner et monster.
Tro mig. Lidt øvelse og så vil du se vidunderlig ud.
Og du vil tage mig med til en af dine auktioner, -
- og til gallafester med elegante mennesker, -
- og til verdens mest raffinerede restauranter.
Det er baggrunden for dine gaver. Er det ikke, Virgil?
Du vil gøre mig rask lidt efter lidt, og derefter tage mig ud herfra.
Er det ikke rigtigt?
Nej!
Claire. Vær ikke sådan. Lad os tale sammen.
Måske tog vi alligevel lidt fejl.
- Jeg var for impulsiv. - Tænk ikke på det.
Det er altid hende, der lykkes med at ødelægge alting.
Robert. Min tante er forsvundet igen.
- Det mener du ikke. - Undskyld mig.
- Vi fandt hende i Central Park. - Det er jeg ked af, Terry.
Det nyttede ikke at forsøge at nulstille den.
Det var meget lettere bare at lave en ny.
Den her har meget længere rækkevidde.
Uanset hvor langt hun går, vil du altid vide, hvor hun er.
Den skal bare lige omprogrammeres på din PC.
Det kan jeg godt klare. Du er en engel.
- Tak, skat. - Ingen årsag.
- Vi ses i morgen aften, ikke? - Ja.
- Godt. - Farvel.
Du har brug for noget, der på samme tid vil begejstre og berolige hende.
Ligegyldigt hvad, hun vil betragte det som en slags svigefuld terapi.
- Du skulle invitere hende ud. - Selvfølgelig! Noma i København!
Som aftenens romantiske højdepunkt, i stearinlysets skær, -
- fortæller du hende, at hun er meget smukkere end sin mor.
Og bagefter kommer du og drikker kaffe med os?
Hvis du inviterer mig. Hvorfor ikke?
Spøg til side. Jeg så gerne, at du mødte hende.
Hørte hende tale.
Du ville sikkert forstå langt mere, end jeg gør.
Hvem var det, der snakkede om at spøge?
129.403.
Deres champagne.
- Prøv at regne det her ud. - Tak.
12.624.831,333.
Utroligt!
Du stråler, Claire.
Har du gjort alt det her?
Jeg er ganske ferm, hvad indretning angår.
Du har udført et fantastisk stykke arbejde, Virgil.
Tak.
Jeg kan ikke sige, hvor længe jeg har ønsket at tilbringe tid alene med dig.
Et stille sted, hvor ingen forstyrrer.
Skål for din sindsro, Claire.
Skål for din ironi, Virgil.
Jeg føler, jeg endelig kan sige det.
- Hvad? - Du er smukkere end danseren.
Middagen er serveret.
- Tag venligst plads. - Tak.
En lille advarsel. Jeg er ikke den bedste tjener.
Der er ingen garantier.
- Jeg løber risikoen. - Lidt dumdristigt af dig.
- Hvorfor? - Bryder du dig ikke om betjeningen, -
- vil jeg næste gang bestille bord på den bedste restaurant i byen.
Lad os ikke ødelægge denne aften, Virgil.
- Lad os ikke tale om mig. - Så siger vi det.
I stedet vil jeg bede dig fortælle om dig selv og din fortid.
Der er ikke særligt meget originalt ved mit liv.
Et barn mister sine forældre, et forfærdeligt børnehjem...
Det eneste interessante var, at nonnerne straffede drengen -
- ved at lade ham arbejde med en konservator, som havde værksted der.
Det er smukt.
Han elskede at iagttage denne håndværker, -
- så den lille dreng lavede alle mulige ulykker -
- for at sikre, at han ville blive straffet så ofte som muligt.
Så han stiftede bekendtskab med kunstværker, -
- forskellige maleteknikker, hvordan man afslører en forfalskning, osv.
I en af dine gamle artikler, som jeg fandt på internettet, skrev du,
- at der altid er noget autentisk skjult i enhver forfalskning.
Hvad mente du?
Når man efterligner en andens arbejde, kan -
- forfalskeren ikke modstå fristelsen til at tilføje noget af sig selv.
Ofte er det bare en bagatel, en detalje uden interesse.
Et upåagtet penselstrøg -
- hvorved forfalskeren uundgåeligt ender med at forråde sig selv, -
- og afsløre sine egne aldeles autentiske følelser.
Jeg elsker virkelig den måde, du taler på.
Du kunne ikke have været mere overbevisende.
Ikke sandt? En født forfører.
- Så du mener jeg har bestået? - Topkarakter. Med udmærkelse!
Beklager, at du er blevet forsømt på det seneste.
Du har ikke sagt noget om Claire.
Hvis jeg ikke kendte hendes problemer, ville jeg sige, at hun var helt normal.
Og hun er meget smukkere end din beskrivelse.
Virkelig. Jeg kunne godt lide hende.
Vil du nu gøre mig jaloux?
Hvis du vil have mit råd, så bed til, at pigen aldrig får det bedre.
Vil De håndtere nr. 87 og 88 hver for sig?
Nej, altid sammen. Det er vigtigt.
Hvordan kan jeg hjælpe dig?
- Det drejer sig om Robert. - Hvad foregår der?
Du skal ikke være bange for at fortælle mig det.
Der er knas i vores forhold. Det er problemet.
Alle de piger, der sværmer omkring ham...
Jeg er vel bare...
Jeg er bange for at miste ham.
Er der noget, jeg kan gøre?
Skal jeg tale med ham?
I et stykke tid har han snakket om en, der hedder Claire.
Claire?
Hvad mener du?
Med ham, skal man altid være på vagt. Hele tiden.
Det gælder også for dig.
Jeg føler mig så dum.
Lov mig, at du ikke siger et ord til ham.
Det lover jeg.
Har du ventet længe?
Hvis du havde ringet, ville jeg ikke have ladet dig vente.
- Jeg fortrækker at mødes personligt. - Er der noget galt?
En af mine assistenter kommer forbi i dag.
Vær venlig at aflevere Vaucanson'en, som den er nu.
Udmærket. Hvis det er du vil.
Fortæl ham, hvor meget jeg skylder dig. Han vil betale dig på stedet.
Jeg synes, jeg har ret til en forklaring!
Du er ikke så pålidelig og diskret, som jeg troede.
Det er underligt at se dem, så perfekte og polerede.
Det er som om, de ikke er mine.
Jeg tror ikke, der mangler noget.
Der er noget, som mangler.
Hvorfor har du tilbragt dit livs bedste år herinde?
Jeg ved det ikke.
Det var bare det rigtige.
"Var."
Det er det stadig.
Det vil det altid være.
Altid.
Du er nødt til at komme ud herfra. Og du skal gøre det ved egen vilje.
Jeg er ikke modig nok.
Det er som et edderkoppespind, jeg ikke kan slippe ud af.
Det er en gammel samling, som min far holdt meget af.
Jeg har aldrig forstået, hvad det er.
Hallo?
Godmorgen, hr. direktør.
Ja, jeg er næsten færdig.
Men jeg vil gerne omskrive det sidste kapitel.
En mere munter slutning.
Hvis det er det, du vil have.
Ja. Vi tales ved. Tak.
Jeg vil ikke udelukke, at de er en del af noget værdifuldt, -
- men præcis hvad, kan jeg ikke sige.
- Jeg tænker tit på... - Hvad?
Om du er mere interesseret i mine møbler og billeder, end i mig.
Hvordan kan du sige det?
Jeg skulle ikke have lukket dig her ind. Det skulle jeg ikke.
Jeg har fundet alle de manglende dele.
Hvordan ville du have det, med at gøre arbejdet færdigt?
Tja, det er dit problem.
Sarah besøgte mig for et par dage siden.
Hun virkede oprevet over jeres forhold.
- Er du her for at give mig råd nu? - Nej, du er kvindeeksperten.
Godt. Vi kan forsætte, hvor vi slap.
På to betingelser.
For det første. Du stopper med, at involvere mig i dit privatliv.
Og for det andet?
Du tager den her retur.
Jeg blev ikke begejstret for din Vaucanson på grund af pengene.
Jeg har den med. Den er i bilen.
Også de nye dele?
Du må være tålmodig mht. dem. De er forbundet med mit privatliv.
Jeg ved ikke noget. Og jeg vil ikke vide noget.
Hvis du blev tvunget til at vælge, mellem Claire og robotten, i dag -
- hvad ville du vælge?
- Denne. - Et fremragende valg, hr. Oldman.
Fruen kan kigge forbi når som helst, hvis størrelsen er forkert.
Tak, det lader jeg hende vide.
Claire? Det er mig.
Claire! Jeg har frokost med.
Claire!
Claire, svar mig!
Er du her nede?
Har nogen af jer har set en kvinde komme ud af lågen ovre ved villaen?
Nej, det kan jeg ikke sige, jeg har.
Har nogen set en komme ud af villaen?
En ung kvinde. Medium højde. Lyst hår. En smule bleg.
- Jeg tror, jeg så hende. - Ja?
Jeg så hende ikke komme ud, men hun var på vej væk fra lågen.
- Hvornår? - I morges. Jeg spiste morgenmad.
- Kan du fortælle mig andet? - Jeg ved ikke... Hun virkede lidt sær.
Sær? Hvilken vej gik hun?
Den vej. Over imod parken.
231.
Idiot!
Hallo, Virgil?
- Hun er væk. - Hvem?
- Claire er forsvundet. - Er det en spøg?
Jeg har ledt overalt. De så hende gå i morges.
- Vil du gerne have, jeg kommer? - Meget gerne.
Er det her sket før?
Jeg har ikke så meget som set hende i vinduerne.
Kun bag skodderne.
Har hun nogen venner? Som hun kan være taget hen til?
Hun snakkede kun med folk på computeren. Men under forskellige navne.
- Hun kan ikke være nået langt. - Lad os håbe det.
Jeg har allerede været rundt tre gange.
- Hallo? - Hr. Oldman.
- Hør, har frøken lbbetson ringet? - Nej.
- Giv mig besked, hvis hun ringer. - Det skal jeg nok.
Hr. Oldman. Jeg kan ikke lide at tro, at De har glemt det...
Glemt hvad?
Der er han. Så er vi klar.
Nr. 1.
Sen barok, venetiansk, spejl fra midten af det 18. århundrede.
Indlagt træ med bladguld, -
- med udsmykninger, blomster motiver og guirlander.
Den øvre ramme er rigt...
Indlagt træ med bladguld, udskåret med udsmykninger -
- og blomstermotiver i guirlander.
Øvre ramme er indgraveret med hvirvler.
Skal vi sige 130.000 euro?
140.000 euro.
150.000. Herren til venstre.
160.000. Damen bagved.
170.000.
180.000 på telefonen.
200.000. Herren til venstre i salen.
220.000.
250.000 på telefonen...
Stadig intet, hr. Oldman. Jeg leder videre her.
- Robert leder længere oppe. - Okay.
- Jeg ringer senere. - Okay.
- Han er blevet skør. - 280.000.
310.000 euro. Andre?
Solgt!
Jeg spørger alle hospitalerne, men der er intet.
Bare bliv ved med at lede.
- Vi skal nok finde hende, vi tales ved. - Tak, Robert.
Nr. 2.
Et garderobeskab fra det 17. århundrede -
- i valnød, ahorn, eg og ask.
Den udskårne ramme dækker over en indlagt stribe -
- og to døre indgraveret med arkitektoniske motiver -
- omgivet af udskæringer af frugt.
Tre spiralformede koniske søjler flankerer dørene.
Nederst har vi to skuffer.
Og...
Vi kan kun gå til politiet.
Det vil være i alle overskrifter. Jeg bliver trukket ind i det.
Lad os vente lidt længere.
Hvad håber du på?
At hun kommer tilbage.
Eller dukker op.
Eller at de finder ud af, hvor hun er.
En med hendes problemer forsvinder ikke bare.
Det afhænger.
Lige meget hvor dybt det stikker, -
- nogle gange forsvinder en fobi bare af sig selv.
Men hvorfor stak hun af?
Måske skete der noget mellem jer, -
- der drev hende til at tage sådan en beslutning.
Du ved udmærket, at det er umuligt.
Du er den eneste, der ved alt om, -
- hvad der skete mellem os.
Undskyld mig et øjeblik.
- Hallo. - Beklager, hr. Oldman.
Jeg har ringet til alle forlæggere der eksisterer, men ingen ved, hvem hun er.
Ofte ved de ikke engang -
- hvem forfatteren er, når de skriver under pseudonym.
Jeg ville aldrig have gættet, at du -
- ville være endt i sådan noget rod.
- Jeg ved ikke hvordan, jeg kan hjælpe. - Alt du skulle gøre, var at lytte.
Taget hendes sygdom i betragtning, synes det meget usandsynligt, -
- at hun bare er stukket af.
Jeg ville sige... måske er hun blevet bortført?
Det er usandsynligt. Jeg tror ikke, hun havde nogle fjender.
Det kunne være én, der blev så forblændet af hende, -
- at han tog hende med magt.
- Men hvem? - Jeg har haft mine tvivl med Robert.
Den unge fyr?
Som du beskriver ham, virker han ikke som typen.
Fra et litterært synspunkt passer han på profilen.
Den unge ridder der redder ungmøen -
- fra kløerne af den gamle mand, der er ude af stand til at elske.
Sådan ville det være i en roman, ja.
Tænk nu ikke for meget over det, Virgil.
Hun kan have sine egne grunde til at forsvinde.
Jeg kan ikke forestille mig hvilke grunde.
Hun har oplevet udtryk og følelser på det sidste -
- der ikke stemmer overens med hendes flugt.
Jeg ville ikke være så sikker, hvis jeg var dig.
Menneskelige følelser er lige som kunstværker.
De kan forfalskes.
De kan ligne de originale, -
- men det er bedrag.
Bedrag?
Alle følelser kan simuleres, Virgil.
Glæde, smerte, had.
Sygdom. Bedring.
Endda kærlighed.
- Hallo. - Hør, Virgil.
Der er noget, vi ikke har tænkt på.
Er du sikker på, at der ikke er andre hemmelige rum i huset?
Jeg husker ikke, at der er andre døre, som den til frøken Ibbetsons værelse.
Claire!
Det eneste sted vi ikke har kigget, er på loftet.
Hvis De vil.
Vidste du, at frøken Claire var forfatter?
Jeg hørte hendes forældre tale om det.
Hun brugte et pseudonym til hendes bøger.
Det vidste jeg ikke. Jeg har aldrig set hendes bøger.
Jeg tror ikke, at hun ville have dem i huset.
Vi spilder tiden, der er ikke andre hemmelige rum.
Du er kommet tilbage.
- Vi burde... - Stille!
Du er...
Du er kommet tilbage.
Du er...
Du er kommet tilbage.
Du er...
Claire?
Jeg kan mærke, du er der, Claire. Svar mig.
Du er kommet tilbage.
- Du er kommet tilbage. - Selvfølgelig er jeg det.
Var du bange for, at jeg ikke ville?
Jeg troede, du havde forladt mig.
- Som sidste gang. - Sidste gang?
Da vi kom hjem fra Prag.
Claire.
Jeg vil aldrig forlade dig.
Jeg var lykkelig i Prag, på den meget underlige restaurant.
Jeg var der med min første og eneste kæreste.
Han var ældre end mig.
Da vi kom tilbage fra den udflugt, -
- en eftermiddag, vi gik i byens centrum.
En bil kørte ind i os.
Da jeg kom til mig selv, var han gået bort.
Jeg rejste hjem, og gik aldrig udenfor igen.
Jeg har aldrig sovet med en kvinde.
Faktisk lukkede jeg ikke mine øjne.
Jeg tilbragte hele natten med blot at kigge på hende.
Det var vidunderligt.
Velkommen til de voksnes klub.
Det lykkedes dig at gøre hende forelsket.
Jeg havde en god læremester.
Omsider fandt jeg ud af, hvor dværgen gemte sig.
Der må have været en slags rum her.
Der ville dværgen krybe ind, og hans røst ville genlyde i robotten.
Det må have gjort stort indtryk.
Er det muligt, at kærlighed kan være forfalsket?
Med tanke på det du siger om kunstforfalskninger, -
- kan det vel ikke være helt igennem falskt?
Hvis man mener, at kærlighed er et kunstværk.
Ville det ikke være fantastisk, hvis det var?
Det ville kunne sælges på en auktion.
Den højestbydende kunne genopleve historiens største kærlighedshistorier.
Jeg håber, jeg har ikke ødelagt din med Sarah.
Intet problem.
En ny ventil, to hængsler, en sikring...
Den bliver så god som ny. Måske endda bedre.
Hvad har du i sinde at gøre nu?
Jeg ønsker at lokke hende ud.
Jeg ville nu ikke presse for hårdt på, hvis jeg var dig.
Hun er for skrøbelig.
Vent og se, når du mindst venter det, falder tingene på plads af sig selv.
Nej!
Hallo?
Virgil? Virgil, er det dig?
Virgil!
Virgil?
Hjælp! Hjælp!
- Hold det op. - Det er oppe.
Hvorfor siger du, at du ikke elsker det?
Jeg har aldrig følt det som et hjem. Mere som et hotel.
Man kommer hjem om aftenen. Sover, hvis man kan.
Næste morgen, er man på vej et andet sted hen.
Lad os gå indenfor igen.
Det er planlagt efter at huse mange mennesker.
Men den plan er aldrig blevet realiseret.
Bortset fra indvielsesreceptionen.
Jeg var så mistroisk over for andre mennesker, -
- at jeg holdt dem væk fra mit personlige hotels område.
Jeg var et fjols.
Jeg kan stadig blive oprevet, når jeg ser oldfruen og stuepigerne gå rundt.
Efter aftensmaden sender jeg dem hjem.
Jeg tog ikke fejl, da jeg sagde, vi ligner hinanden.
Ja, du havde ret.
Og takket være dig, forstod jeg det.
- Hvor fører du mig hen? - Det vil du snart finde ud af.
Luk øjnene.
Jeg siger til, når du kan åbne dem.
Vær ikke bange. Jeg fører dig.
Jeg har aldrig kunnet lide lege, hvor man skal lukke øjnene.
Pas på trinnet.
Forsigtigt.
Vi er der næsten.
Stop nu.
Åbn dine øjne.
Jeg tror ikke mine egne øjne.
Det er overvældende.
Jeg har samlet dem hele mit liv.
Så jeg er ikke den første.
Du har haft andre kvinder.
Ja.
Jeg har elsket dem alle, og de elskede også mig.
De lærte mig at vente på dig.
Og nu, hvor du er her, vil vi gerne have dig til at komme og leve med os -
- og gøre dette smukke hotel til dit hjem.
Åh, Virgil.
Hvis der nogensinde skulle ske os noget, -
- skal du vide, at jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Kataloget til auktionssalget af malerier og indbo fra Ibbetson villaen er klar.
Tillykke, Virgil. Det er et dejligt katalog.
Hvem mon dog køber alle disse vidunderlige ting... Undskyld.
Jeg kan ikke skjule min nervøsitet for, hvad du synes om det.
Kan du ikke lide det?
Det er bare det, at...
Lige siden jeg besluttede at leve sammen med dig, -
- har jeg tænkt på, at...
Jeg ønsker ikke at sælge mere ud.
Jeg ønsker at alt forbliver, som det var.
Jeg forstår.
Er du sikker?
Tro mig, hvis jeg var dig, ville jeg gøre det samme.
I morgen, vil alt være tilbage på sin gamle plads.
Sådan, Virgil!
For min karrieres mest torterede og velsignede katalog.
Det siger ikke så lidt.
Skål.
Og da I nu er blevet min familie -
- har jeg også en vigtig bekendtgørelse.
I næste uge, har jeg en auktion i London.
Det bliver den ypperligste i min karriere, -
- og den allersidste.
Det siges, at han på det seneste er set i kvindeligt selskab.
- Hvem, Virgil? - Ja.
Det er endelig blevet ham klart, at den værste seksuelle perversion, er kyskhed.
Hvordan er det at være på scenen en sidste gang?
Jeg har aldrig haft det bedre.
Der er en snert af forventning i luften.
Alle mine kolleger er til stede.
Det er pænt af dem.
Det er kun fordi de ved, at de slipper for mig fremover.
Men jeg er lykkelig, Claire. Jeg ville bare ønske, du var her.
Også jeg.
Men jeg er ikke klar til at rejse endnu. Jeg blev svimmel i bilen i går.
Tag det stille og roligt. Vi har al tid i verden til at rejse.
- Vi er klar, hr. Oldman. - Jeg kommer.
Har du hørt fra vores unge venner?
Hele tiden. Jeg er aldrig alene.
Godt. Hils dem fra mig.
- Du må videre, kan jeg høre. - Ja.
- Men jeg glæder mig til at komme hjem. - Held og lykke, min elskede.
12.100.000 pund.
Andre?
12.300.000 pund.
Nogen der byder mere?
12.500.000 på telefonen.
Andre?
Sidste bud ved 12.500.000.
Solgt! For 12.500.000 pund.
Mine damer og herrer, jeg takker jer.
- Godt at se dig. - Tak. Ikke en dårlig pris.
Må jeg hilse på dig offentligt?
Åh, Billy.
Du var fantastisk, min ven. Jeg er glad på dine vegne.
- Jeg vil savne dig. - Du lyder, som om vi ikke mødes igen?
Selvfølgelig gør vi det.
Jeg bliver bare nostalgisk, når jeg tænker på vores bedrifter.
- Det kommer du over. - Virgil?
For at minde dig om, hvor stor en kunstner jeg kunne have været, -
- hvis bare du havde troet på mig, har jeg sendt dig et af mine malerier.
Jeg lover, at jeg vil ikke brænde det.
Claire.
Claire, jeg er tilbage!
Hallo?
- Har du set frøken Claire? - Nej, hr.
Claire?
Hvor er du?
Claire?
Hr. Oldman, hun må være gået ud. Det var det samme i går.
Sarah og Robert hentede hende, og kom tilbage til frokost.
Godt.
"Der er altid noget autentisk skjult i enhver forfalskning."
Jeg kunne ikke være mere enig.
Derfor vil jeg savne dig, hr. Oldman.
"Der er altid noget autentisk skjult i enhver forfalskning."
Jeg kunne ikke være mere enig.
Derfor vil jeg savne dig, hr. Oldman.
"Der er altid noget autentisk skjult i enhver forfalskning."
Jeg kunne ikke være mere enig.
Derfor vil jeg savne dig, hr. Oldman.
"Der er altid noget autentisk skjult i enhver forfalskning."
Jeg kunne ikke være mere enig.
Derfor vil jeg savne dig, hr. Oldman.
"Der er altid noget autentisk skjult i enhver forfalskning."
Jeg kunne ikke være mere enig.
Derfor vil jeg savne dig, hr. Oldman.
"Der er altid noget autentisk skjult i enhver..."
Godmorgen, hr. Oldman. Vi har besøgende i dag.
Er det ikke dejligt? Se, hvem der er kommet for at se til dig.
Hvordan har De det, hr. Oldman?
Jeg har medbragt Deres post, -
- nogle aviser og et par magasiner.
For et par dage siden, ankom der møbler til villaen overfor.
Lagde du mærke til det?
Jeg tror det, men jeg ser ikke så meget herinde fra.
Spørg hende.
Claire?
Lyt til, hvad denne herre ønsker at sige.
Ja.
Og dagen efter, kom andre håndværkere og fjernede alt igen.
Dagen efter?
I 18 måneder. Tre leverancer og tre flytninger.
Jeg var her for et stykke tid siden.
- Kan du huske det? - Ni.
- Hvad mener du? - Du har været her ni gange.
I dag bliver det 10.
Jeg tænkte på, om du så en kvinde forlade villaen.
Mellem højde, lyst hår, en smule bleg?
- Ja. - Det var 231. gang.
Er du sikker?
Derefter seks gange mere.
På halvandet år, så jeg hende gå ud 237 gange.
Hvad sagde jeg?
Hun er et fænomen, hun husker alt.
Det er ikke muligt.
Du var ved villaen 63 gange.
36 i løbet af dagen og 27 om natten, -
- undtaget ulykkelsesnatten.
- 112. - 112?
Telefonnummeret til ambulancen.
Villaen er tom nu.
Hvis du er interesseret, kan jeg skaffe dig en god handel.
- Hvem ejer den? - Mig.
Men jeg ved ikke, hvad jeg skal stille op med den.
Jeg lejer den tit ud til filmfolk.
Filmfolk?
I de to sidste år har det været optaget af ingeniøren, som styrer elevatoren, -
- der bringer mig op til mit hus.
Han er virkelig sød, den dreng.
Han kan alt.
Der er ikke noget, han ikke kan ordne.
Og han kysser mig altid.
Kommer med blomster til mig.
TIL VIRGIL FRA BILLY MED HENGIVENHED OG TAKNEMMELIGHED
Paris expressen ankommer nu til perron syv.
Vi beder om Deres opmærksomhed.
Berlin-Prag toget er 40 minutter forsinket, på grund af tåge på ruten.
Værsgo, hr.
Vi har indrettet det, nøjagtigt som De anmodede om.
Og i morgen ankommer Deres kufferter.
Senere kommer jeg forbi med en kopi af kontrakten.
Hvis der er noget andet, så tøv ikke med at ringe.
Åh, Virgil.
Hvis der nogensinde skulle ske os noget, -
- skal du vide, at jeg elsker dig.
Er De alene, hr?
Nej, jeg venter på nogen.
Danske tekster: ROYAL
Først på www.NXTGN.org